LNDT | Kazys Binkis ATŽALYNAS, rež. Jonas VAITKUS
Tu 08/10/2024 18:30 - Tu 26/11/2024 21:15
12.20 - 30.00
Režisierius - Jonas Vaitkus
Scenografė – Lauryna Liepaitė
Kostiumų dailininkė– Dovilė Gudačiauskaitė
Kompozitorius– Algirdas Martinaitis
Šviesos dailininkas — Vilius VILUTIS
Režisieriaus asistentė — Regina GARUOLYTĖ
Vaidina:
Keraitis — Gediminas SEDEREVIČIUS
Keraitienė — Viktorija KUODYTĖ
Jasius Šiaučiukas — Tomas ŠEČKUS
Tijūnas, klasės auklėtojas — Povilas BUDRYS
Žiogas — Eimutis BRAZIULIS
Petras Keraitis, našlaitis — Mantas BARVIČIUS
Žiogienė — Diana ANEVIČIŪTĖ
Žiogienė; Geografė — Rasa RAPALYTĖ
Direktorius — Vytautas RUMŠAS
Psichologas — Remigijus BUČIUS
Istorikas — Arūnas SAKALAUSKAS
Istorikas — Džiugas SIAURUSAITIS
Fizikas; Inspektorius — Ramutis RIMEIKIS
Inspektorius — Vytautas ANUŽIS
Gamtininkė — Dalia MICHELEVIČIŪTĖ
Gimnastikos mokytoja — Neringa BULOTAITĖ
Geografė — Jolanta DAPKŪNAITĖ
Fizikė — Regina GARUOLYTĖ
Barzdžiukas Gediminas — Edgar BECHTER
Barzdžiukas Gediminas — Juozas ALIŠAUSKAS
Šura — Dainius JANKAUSKAS
Šura; Andriušis — Elijas MARTYNENKO
Handelis — Justas VANAGAS
Vytautas — Artūr SVOROBOVIČ
Pranas; Šura; Barzdžiukas — Eimantas PAKALKA
Aldona — Emilija JAUJININKAITĖ
Aldona — Dovilė KARALIŪTĖ
Marytė — Adelė TERESIŪTĖ-AUKŠTIKALNĖ
Marytė — Augustė POCIŪTĖ
Birutė — Ieva LABANAUSKAITĖ
Genutė — Paulina TAUJANSKAITĖ
Gražina — Giedrė KEDERYTĖ
Gimnazistė vokietaitė — Inga STANKAITYTĖ
Juzė — Arūnas VOZBUTAS
Motiejus — Šarūnas PUIDOKAS
Pliuškienė — Adrija ČEPAITĖ
Danutė — Indrė RAULINAITYTĖ
Andriušis — Aidas BARKAUSKAS
Kazio Binkio 1938 metais parašyto „Atžalyno“ centre – be kaltės apkaltintas jaunuolis. Net ir niekinamas, jis neatsižada vertybių, nesiliauja tikėjęs gyvenimu ir kitais žmonėmis. Tai nuotaikinga, įtaigi drama, alsuojanti tarpukario Lietuvos optimizmu ir noru aukotis – vertybėmis, kurių taip trūksta šiandien.
Režisieriaus Jono Vaitkaus žodžiais, šis kūrinys gali tapti pavasariniu lietumi šiandienos teatre – nusigręžusiame nuo pamatinių vertybių, linkstančiame į destrukciją ir neigimą. Vaidinti spektaklyje režisierius pakvietė ne tik patyrusius aktorius, bet ir jo paties vadovaujamo Lietuvos muzikos ir teatro akademijos vaidybos kurso studentus. Tokios entuziazmu trykštančios kūrybinės komandos interpretuotas „Atžalynas“ – puiki galimybė iš naujo atrasti klasikinę Lietuvos dramaturgiją.
„Berašydamas šį veikalą aš teatrą šiek tiek apgavau ta prasme, kad veikalas išėjo jaunimui, kurio amžiaus sąvoka labai plati – maždaug nuo 12 iki 60 metų amžiaus ir daugiau.“ (Kazys Binkis)
Režisierius Jonas Vaitkus: Šiandien yra prasmė grįžti prie tam tikrų dalykų, kuriuose išlikusi vertybių dvasia. Gal ji iš mūsų taško žiūrint atrodo paprasta, pernelyg nuoširdi, primityviai sentimentali, bet už tų žodžių, kurie ištariami šiame kūrinyje, yra kažkoks spindėjimas. Noriu grįžti prie tos švaros, kuri yra „Atžalyne“. Bet šioje medžiagoje yra ir destruktyvaus prado. Šioje pjesėje jis paliestas labai nežymiai, bet tai rodo, koks yra progreso ir antiprogreso – techninio progreso ir dvasinio antiprogreso – „žengimas“, o kaip tik tai mes dabar matome. Šitos „žirklės“ rodo, kad dabar būtent tos užuominos į destruktyvumą taip suklestėjo, kad „Atžalynas“ šiandien scenoje gali būti kaip pavasarinis lietus. Šiame pastatyme siekiu dokumentalumo, iš aktorių – vidinio jausmo. Svarbu, kad jie turėtų aiškias nuostatas, pasaulėjautą, sugebėjimą rimtai įsigilinti į žmogų – ne sudėtingą, išlaužytą, išblaškytą, sutraiškytą, nesuprantantį savęs, gyvenantį instinktais tarp pinigų ir jausminių aistrų, bet žmogų, kuris turi viltį, perspektyvą, kuris tiki, kad žmogaus gyvenimas yra didžiausia vertybė. Tik tada, žvelgdamas į gyvenimą – nuo gimimo iki paskutinio atokvėpio – pradedi suvokti, kaip vėlai, kaip per vėlai žmonės visa tai supranta: bijo gyventi, jausti ir atsakyti už savo gyvenimą. Man skaitant švarų „eilėraštį“ – koks yra „Atžalynas“ – šie dalykai tampa reikalingi: ir mums, ir žmonėms, kurie dirba prie šio spektaklio.
Events
No results have been found for your request.